משנה תורה - ספר טהרה - הלכות טומאת מת - הכול
פרק א ב ג ד ה ו ז ח ט י יא יב יג יד טו טז יז יח יט כ כא כב כג כד כה

## הלכות טומאת מת פרק כא

א מניין לצמיד פתיל שמציל באוהל המת: שנאמר "וכול כלי פתוח, אשר אין צמיד פתיל עליו--טמא, הוא" (במדבר יט,טו)--הא יש צמיד פתיל עליו, טהור. ומפי השמועה למדו שאין הכתוב מדבר אלא בכלי חרס בלבד, כלי שאינו מיטמא אלא דרך פתחו; ולפיכך אם היה פתחו סתום, ומוקף צמיד פתיל--הציל על כל שבתוכו.

ב קל וחומר לכל הכלים שאין מקבלין טומאה, שיצילו בצמיד פתיל; והן--כלי גללים, כלי אבנים, כלי אדמה, וכלי עצמות הדג ועורו ועצמות העוף, וכלי עץ הבא במידה, ונסרים של עץ שהן פשוטין ואינן כלים, וגולמי כלי מתכות: כל אלו, מצילין בצמיד פתיל.

ג אם הדברים שבתוך כלי המוקף ניצולו--קל וחומר לבלועין, ולכלים שתחת האוהלים. מה בין אוהלים, לכלים שמצילין בצמיד פתיל--שהכלים אינן מצילין אלא בצמיד פתיל, והאוהלים מצילין בכיסוי בלבד. [ב] משפך שכפהו, מציל בכיסוי: אף על פי שקצתו נקוב, נקב קטן--הרי הוא כסתום.

ד כל הכלים המצילין בצמיד פתיל--אם היה בהן טפח על טפח על רום טפח, וכפאן על פיהן על הארץ--אף על פי שלא מירח בצמיד פתיל מן הצדדין, הרי אלו מצילין כל מה שתחתיהן עד התהום: מפני שהן כאוהל, והאוהל מציל; אלא אם כן היה הכלי כלי חרס, שאין אוהלי כלי חרס מצילין.

ה כיצד: חבית שכפיה על פיה--אף על פי שמירחה בטיט מן הצדדין, כל מה שתחתיה טמא: שנאמר "צמיד פתיל עליו" (במדבר יט,טו), ולא צמיד פתיל על גבו. הדביק פיה לכותל, ומירח מן הצדדין--מצלת על כל מה שבתוכה, ועל כל שכנגדה בכותל; ואם לא מירח מן הצדדין, אינה מצלת--שאין כלי חרס מציל משום אוהל, כמו שביארנו.

ו אבל שאר כל הכלים המצילין בצמיד פתיל, שהיו פייותיהן דבוקות בדופני הבית--מצילין בלא צמיד פתיל, מפני שהן מצילין משום אוהלים; לפיכך צריך שיהיה בדופן הכלי טפח--שאין הכלים מצילין עם דופנות אוהלים, עד שיהיה להן דופן טפח.

ז היה לכלי דופן חצי טפח, והיה יוצא מדופן האוהל שפה חצי טפח, והדביק זה לזה--אף על פי שיש שם חלל טפח, אינו מציל: עד שיהיה טפח ממקום אחד.

ח [ד] כשם שמצילין מבפנים, עם דופנות האוהל--כך מצילין חוץ לאוהל, אם סמכן לאוהל: שהרי האוהל נעשה כסוי מכל מקום. כיצד: כלי מהן שיש לו דופן טפח, שהניחו על גבי יתדות חוץ לאוהל, וסמך פיו לדופן האוהל, והייתה טומאה תחתיו--כלים שבתוכו טהורין. ואם היה סמוך לכותל חצר, או לכותל גינה--אינו מציל, לפי שאינן כותל אוהל; ולפיכך כלים שבתוך הכלי טמאים, שהרי האהילו על הטומאה.

ט [ה] קורה שיש בה פותח טפח, והיא נתונה מכותל לכותל, וטומאה תחתיה, וקדירה תלויה מן הקורה, והייתה הקורה נוגעת בפי קדירה כולו ומכסה אותו--כלים שבקדירה טהורים, שהרי הוצלו בכיסוי האוהל להן; ואם לא היה פי הקדירה מכוסה בקורה, אלא ביניהן ריוח--כל מה שבקדירה טמא, והקדירה עצמה טמאה.

י [ו] בור שבתוך הבית, וטומאה בבית, וכלים בבור--אם היה מכוסה בנסר חלק, או בכלי המציל שיש לו דופן טפח--הרי כל מה שבבור טהור. היה לבור בניין סביב לפיו, גבוה טפח על הארץ--בין שכיסהו בכלי המציל שיש לו דופן, בין שלא הייתה לו דופן--הרי זה מציל, שהרי יש לו דופן טפח ממקום אחר.

יא [ז] חדות הבנוי בתוך הבית, ומנורה בתוכו, והפרח שלה יוצא ומכסה את פי החדות, ונתן כלי המציל באוהל המת על פי החדות, והרי הוא נשען על פרח המנורה--רואין: אם תינטל המנורה, והכלי המציל עומד--הרי זה מציל על כל שבחדות, וכלים שבין שפת הכלי ושפת החדות טהורים עד התהום; ואף המנורה טהורה, אף על פי ששפת הפרח נראה בין הכסוי והחדות. ואם לאו, הכול טמאים.

יב [ח] חדות הבנוי בתוך הבית, וכלי המציל נתון על פיו, והייתה טומאה בין שפת הכלי ושפת החדות, או בתוך החדות--הבית טמא: שאין האוהל שבתוך הבית מונע הטומאה, כמו שביארנו.

יג הייתה טומאה בבית--כלים שבכותלי החדות--אם יש במקומן טפח על טפח על רום טפח, טהורים; ואם לאו, טמאים. ואם היו כותלי החדות רחבים משל בית--בין כך ובין כך, טהורים: מפני שאינן חשובין מכותלי הבית; וכשם שמציל החדות בתוכו, כך מציל בכתליו.

יד כבר ביארנו שהתנור הישן--הרי הוא ככל הכלים, שהן מביאין את הטומאה ואין נעשין אוהלים; ומפני זה אינו מציל על מה שבתוכו, אלא אם כן היה מוקף צמיד פתיל כשאר כלים המצילין. וכן ביארנו שהתנור החדש--אינו ככלים לעניין זה, אלא נעשה אוהל; לפיכך מציל על מה שבתוכו בכסוי בלבד בלא צמיד פתיל, כאוהלים. וכסוי התנור, הוא הנקרא סרידה.

טו [ט] תנור ישן בתוך החדש, וסרידה על פי החדש, והרי הכסוי נשען על פי התנור הישן--רואין: אם כשיינטל הישן, תיפול הסרידה--לא הציל, וכל שבתוכו טמא; ואם לאו, הכול טהור. היה החדש בתוך הישן, והסרידה מונחת על פי הישן--אם יש בין החדש והכסוי פחות מטפח--כל שבתוך החדש טהור, וכאילו הסרידה מונחת על פיו.

טז [י] סרידה של חרס שיש לה שפה, והיא עודפת על פי התנור, ומוקפת צמיד פתיל--הייתה טומאה תחתיה או על גבה, שהכול טמא--הרי כנגד אווירו של תנור טהור. הייתה טומאה כנגד אווירו של תנור--כנגדו עד לרקיע טמא, וכל שבתוכו טהור.

יז [יא] קדירה שכפאה על פי החבית, ומירח דופנותיה עם החבית--מצלת על כל מה שבתוכה, ועל מה שבינה ובין שפתות החבית. הושיבה על פי החבית כדרכה, ומירח--אינה מצלת: מפני שהקדירה מיטמאה מאווירה; ואין כלי טמא מציל, כמו שביארנו.

משנה תורה - ספר טהרה - הלכות טומאת מת - הכול
פרק א ב ג ד ה ו ז ח ט י יא יב יג יד טו טז יז יח יט כ כא כב כג כד כה

יש לך שאלה או הערה? נא לכתוב לנו!